Barsi Balázs tanítása a Házasság Világnapja alkalmából
Pécs, 2012. február 12. A Visontai stúdió felvétele (46 min)
Pécs, 2012. február 12. A Visontai stúdió felvétele (46 min)
Az igen.hu giccses relikviagyűjtő oldalán bukkantunk erre a termékre (és a kommentárra). Vannak pillanatok, amikor nehéz szavakat találni bármire. Amikor
Kovács Gábor atya -Istennek hála- visszakerült a billentyűzet mellé. Kórházban töltött napjait néhány szösszenet rögzíti blogján – mai írása az égigérő fáról szól.
Brrr – ha a címre gondolok.
Ha nem szoktál pályázni támogatásra (egyházközség, közösség stb. nevében), ne is olvasd tovább. Ha igen, remélem hasznos információkat tudok továbbadni.
A templom igazságát, valóságát a maga teljességében csak az érzékelheti, akit legalább egyszer az életében elfogott az Úrral való találkozás utáni elementáris sóvárgás. Jó ez a magyar ’sóvárgás’ kifejezés, mert nem egyszerűen szépen fésült, jól rendezett vágyakról van itt szó, hanem valami vad, ösztönszerű kívánkozásról, mely a zsoltárokban több helyütt is hangot kap: „Téged szomjazik az én lelkem, utánad sóvárog az én testem” (62. zsoltár), vagy: „Amint sóvárog a szarvas a forrás vizére, úgy sóvárog az én lelkem tehozzád, Isten!” (41. zsoltár).
Az igehasogató blogon nem először (és remélhetőleg nem utoljára) találok olyan írást, amit örömmel osztok meg másokkal is. Ezúttal a tisztátalanság okairól kapunk olvasmányos összefoglalót.
A több mint 25 éve működő, kaliforniai székhelyű kutatócsoport, a Barna Group hatéves, átfogó projektje (Maximum Faith) során több mint 15 ezer telefoninterjút készítettek olyanokkal, akik az országos népszámláláskor kereszténynek vallották magukat.
Kaposvári testvéreink ismét nagyot gondoltak – és léptek a város érdekében.
Egy amerikai vallásszociológiai kutatócsoport 15 ezer keresztény válaszain alapuló felmérésének legjelentősebb tanulsága, hogy a lelki fejlődésnek meghatározható állomásai vannak, ám a keresztények többsége valamelyiknél megreked. Bár minden ember lelki kibontakozása egyedi, az adatok alapján nagy vonalakban mégis felvázolható a lelki fejlődés útvonala, „térképe”.
„A bölcs ember a jó irányt választja…” (Préd 10,2a)
(Ford. megj: Az elmélkedés és a könyv, amit a szerző említ, egy szójátékon alapul. Angolul a „whole” szó egészet, teljeset jelent, míg az ugyanúgy hangzó „hole” rést, lyukat, hézagot.)